Död och kaos syns på LA:s gator-
-då man återhämtar sig från San Andreas-skalvet.
Det fruktade rekordskalvet som uppmätte 12,7 på Richterskalan-
-tog otaliga liv och militären fortsätter sin upprensning.
- Hej. - Tjena.
- Tack. - Fick du tag i din dotter?
Ja, hon har precis skickats till LA.
- Hon hjälper till med evakueringarna. - En naturlig överlevare och kämpe.
- Du måste vara väldigt stolt. - Ja, men jag hade önskat...
...att hon valt ett tryggare jobb.
- Armén ska vara glada som har henne. - Ja, det ska de.
Men just nu är LA i ruiner och hon är mitt i kaoset.
Jag har för mig att hennes pappa... brukade älska faror.
- Det var länge sen. - Äpplet faller inte långt från trädet.
Kanske inte. Men jag behöver väl ändå inte tycka om det?
Jag är bara glad att LA äntligen börjat komma på fötter igen.
Stället har varit i ruiner.
Ska vi? Vi har en hel del data att analysera på kontoret.
- Werner? - Ja?
Det var nåt jag hoppades.
Kom, Christine!
- Är det bara ett efterskalv, dr Werner? - Nej, Berkeley är för långt norrut.
- Kan det vara förskalv? - San Andreas borde inte vara så aktivt.
Vi försöker ta reda på vad som händer.
Det verkar som att det stora skalvet gjort förkastningen längre.
Det är nästan lika långt som hela Kalifornien nu.
Ett skalv till nära San José.
- Vad är det där? - En varning.
De seismiska vågorna är de ytligaste jag någonsin sett.
- Det kan påverka hela staten. - Vi måste hitta epicentrum...
...och se om det finns ett samband mellan djupet och radiosignalen.
Jag började triangulera informationen. Alla skalv är väldigt ytliga-
-och de slår upp och ner i fökastningen i en takt jag aldrig sett tidigare.
Ytliga skalv vid en förkastning kan innebära enorm förödelse.
Även mindre skalv kan få katastrofala konsekvenser.
Och i den här takten förvärras förkastningssprickan snabbt.
Allt öster om förkastningen borde vara säkert, då marken absorberar trycket.
Och västerut?
- Allt västerut faller ner i Stilla havet. - Ja, och det är bara en tidsfråga.
Drew.
Kontakta myndigheterna och be dem evakuera alla öster om förkastningen.
Jag fixar det.
Du vet väl vad vi måste göra?
Nej, vi behöver henne inte.
- Nej, jag... Vi klarar det här själva. - Jag vet att hon lämnade dig...
...men hon är den enda som verkligen kan anordningen.
Och det är vad vi behöver för att stoppa det innan Kalifornien förgörs.
Och det var väl därför ni skapade den?
Ring henne, Werner. Nu.
Jag löser det praktiska med hennes resa.
Seattle, Washington
- Hallå? - Deborah, det är...
- Jan, hej. Är allt okej? - Ja, och du?
- Jag är okej. Har du hört nåt från Ingrid? - Nej, men jag kollar telefonen hela tiden.
- Hon borde ha åkt därifrån nu. - Ja, jag hör av mig när jag vet nåt.
Deborah, lyssna. Vi ser många ytliga skalv längs San Andreas-förkastningen.
- Hur ytliga är de? - Bland de ytligaste jag sett.
- Deb? - Vad behöver du från mig?
Du blir nog sur, men... vi behöver din hjälp med den seismiska kanonen.
Om vi kan triangulera alla skalv-
-kan vågorna från din kanon kanske stoppa det.
Jag är ledsen, men det var du som lät försvaret göra om det till ett vapen.
Jag kan inte ta ansvar om något går fel.
Gör vi inget kommer skalven att bli större tills nästa stora slår till.
- Ett megaskalv. - Det stämmer.
Ge mig en minut bara.
Lyssna, Deborah.
Jag hade ingen aning om vad de tänkte göra med din anordning.
Men just nu har vi en unik chans att dämpa den här jordbävningen.
Med din hjälp kan vi återställa din kanon och använda den på ditt sätt.
Rädda liv och förhindra en enorm katastrof.
Snälla, Deb. Kalifornien behöver dig. Ingrid behöver dig.
- Jag behöver dig. - Har ni ens tid att få mig dit?
Ja, vi ordnar ett flyg till Reno just nu. Därifrån tar du en privat helikopter.
Om du ställer upp kan du vara här om tre timmar.
- Okej, jag gör det. - Ta fram din position på mobilen...
...så skickar jag den till rätt kanaler.
Jag visste att myndigheterna spårade mig.
Var glad att de inte har sökhistoriken.
- Vi ses snart, och Deb? - Ja?
- Tack. - Jag är glad att kunna hjälpa till.
Jag kontaktade dr Franklin. Hon kommer hit strax.
Ska jag kontakta försvarsdepartementet?
Ja, vi måste ta in dem direkt.
- Jag fixar det. - Tror du att de låter dig göra om vapnet?
Det måste de. Så många liv på spel och det är det enda som kan hindra skalven.
Utan den hamnar västra Kalifornien i havet.
Dessutom var det vår design från början.
Hoppas att de lyssnar.
- Deborah Franklin? - Pilot Bill Roberts. Välkommen ombord.
Följ med mig.
- Vi tar på oss bältena. - En militärhelikopter? Är du i tjänst?
Pensionerad veteran.
Vad är det här? En nödbroms?
Nej, oroa dig inte. Du är i goda händer.
- Jan? Du vill nog se det här. - Ta fram det.
Jan! Kommer det nu?
- Är vi för sena? - Nej, det är bara förskalv.
Men de är överallt och blir allt större.
I den här takten har vi mindre än 12 timmar till megaskalvet.
Deborah.
Olympic National Park, Washington 11 timmar till megaskalv
- Kom in, kontrolltornet! - Seismisk aktivitet vid landningszonen.
- Fortsätt under tillförsikt. - 10-4. Över och ut.
Vi störtar! Ta tag i något!
Är alla okej? Är du okej? Drew?
- Hallå? - Dr Franklins helikopter har störtat.
Vad?
Leta upp epicentrum för alla skalv. Då finner vi bästa platsen att stoppa det.
- Hallå? - Pappa?
- Ingrid? - Ja, pappa, det är jag.
- Var är du? Har du evakuerats? - Nej.
- Nej, jag är kvar i LA. - Är du i säkerhet?
- Ja. - Hur kan du ringa mig om du är i tjänst?
Uppdraget gick åt skogen, pappa. Jag är den enda kvar. Den sista livlinan här.
Jag försöker ringa ledningen, men de svarar inte.
De gav sig nog iväg utan mig.
Pappa, jag ville ringa dig en sista gång ifall att...
Nej, säg inte så. Ta dig så långt bort från LA som möjligt, okej?
Det är inte säkert. Med detsamma. Gör du det nu kan du träffa andra militärer.
Ja, du har nog rätt.
Hjälp! Hjälp!
Är det någon där, älskling?
Pappa, jag måste gå. Folk behöver hjälp.
Nej, Ingrid. Ta dig därifrån på en gång.
Pappa, jag kom hit för att rädda folk och det är precis vad jag tänker göra.
- Jag måste sticka. - Okej, se bara till att...
Var försiktig, okej? Det kommer att bli mycket värre innan det blir bättre.
Jag vill att du sticker därifrån så fort du kan.
- Jag ringer dig så fort jag är säker. - Toppen.
- Jag älskar dig, pappa. - Och jag dig, gullet.
Deb! Deb!
- Werner. - Deb! Tack gode gud. Är du okej?
Jag tror det. Jag vet inte var piloten är. Han är nog död.
Var är du?
Vi kraschade nordost om landningsplatsen.
Nordost?
Okej, jag tror att jag ser dig. Vänta, jag kommer.
- Ligg stilla. - Glöm det. Den är för tung.
Rädda dig själv.
Ma'am. Jag har flugit räddningshelikoptrar i åratal-
-på exakt samma rutt flera gånger.
Jag tänker ligga här och njuta av utsikten tills de hämtar dig.
Innan de hämtar oss. Du kan inte låta en guppig landning besegra dig.
Tack. Jag önskar att jag kunde dela din optimism just nu.
- Se till att avsluta det ni kom för. - Okej.
- Herregud... - Deb! Är du okej?
- Jag är lite omskakad, men det är okej. - Här ska du få.
- Vi måste sticka innan det blir värre. - Nej, vi kan inte bara lämna honom.
- Är det här din väska? Vi måste dra. - Jag ska bara ta datorn.
Nej, nej... Vad har hänt med ditt ben?
Motorcykelolycka. Jag berättar på vägen.
- Kom nu. - Okej.
- Herregud... Han bara... - Jag är verkligen ledsen.
- Han bara... - Du kunde inte ha gjort något, okej?
- Han kände till riskerna. - Ingen kunde ha förutspått det.
- Vi lät honom dö. - Många fler dör om du inte kommer fram.
- Han dog bara... - Han hade velat att du kom tillbaka...
...och hindrat samma sak från att drabba många andra.
Då skulle han inte ha dött förgäves.
- Okej... - Okej?
- Tog du med dig datorn? - Ja.
Berkeley, Kalifornien 7 timmar till megaskalv
- Är du okej? - Det har varit en helsikes morgon.
- Här. Varsågod. - Vad?
- Du blöder. - Näsan?
- Borta? - Läppen.
- Okej? - Under läppen.
Så där. Här. Se vad vi hållit på med.
Wow. Okej, jag fattar vad du menar nu. Det här är en enorm ökning av sprickan.
Har vi rätt? Kan skalven sänka allt bortom förkastningen i havet?
Är det så illa som jag tror?
Ja, och saken är den att... Jag vet inte om kanonen räcker för att stoppa det.
Jag sa ju att det var illa.
Håll i dig!
Titta!
- Är du okej? - Ja, det är jag.
Okej... Om det jag tittar på stämmer, vilket jag tror att det gör...
...så kommer hela Kaliforniens kust hamna i havet om bara några timmar.
- Här är datan. - Min kollega sa samma sak.
Jag hoppades att han hade fel, men... det hade han inte.
Skynda dig att backa!
Fem timmar till megaskalv
Jisses...
Deb.
- Är du okej, Deb? - Ja, för att ha varit med om två olyckor.
Jag är okej. Är bilen okej?
Den ser okej ut.
Här händer nog ingenting.
Tack gode gud.
- Har du hört av henne än? - Ja, för en liten stund sen. Hon är okej.
Jag kan inte fatta att hon fortfarande är kvar i LA.
Hon gör det armén säger åt henne att göra. Och hon verkar gilla diciplinen.
Hon fick ju inte direkt någon hemma.
Bra poäng.
Hallå!
Hallå! Är det någon här?
Hallå!
Hör ni mig? Är det någon här? Hallå!
- Hallå! - Hallå, hör ni mig?
Ja, jag tillhör den amerikanska armén. Behöver ni hjälp?
Ja, jag är fast på tredje våningen, men dörren till kontoret är blockerad.
- Vad heter du? - Sadie.
Sadie. Jag ska få ut dig på nåt sätt, okej?
Tack så hemsk mycket.
Var lugn, miss. Jag ska hitta ett sätt att få ut dig.
- Jan, är allt som det ska? - Ja... Ja.
Drew och Christine. Det här är dr Debroah Franklin, expert-seismolog.
- Och vulkanolog, men hoppas slippa det. - Ja.
- Hej, Christine. Trevligt att träffas. - Detsamma.
Välkommen, dr Franklin. Vi har hört mycket om er.
- Bra saker, hoppas jag. - Ja, ma'am.
Har försklaven blivit starkare? Vi kände några på vägen hit.
5,5 och växande, men på ett stadigt plan.
Bra.
Drew, några nyheter?
Försvaret vill veta var kanonen ska vara.
- Vet ni var skalvens epicentrum är? - Vi letar fortfarande exakta koordinater.
Vågorna är så starka och snabba att det är svårt att hitta exakt mittpunkt.
Kan vi få den att triangulera snabbare? Kanonen måste laddas med detsamma.
Ju längre vi väntar, desto närmare är Kalifornien en katastrof.
Med intensiteten i förskalven och vågornas fart-
-har vi tur om vi finner ett mönster.
Jag kan nog hjälpa er med det.
- Titta. - Vänta, vad gjorde du?
Genom att använda din mjukvara och en algoritm för att spåra lavan-
-under jordskorpan, kan vi använda störningar i den naturligt sega lavan-
-snarare än i de oförutsägbara och snabba S-vågorna.
Imponerande.
- Hur lång tid tar det att installera? - Inte länge alls. Sätt i pluggen.
- Hur kunde du släppa henne? - Vi fokuserar på Kalifornien nu.
- Vänta, vad hände med kartan? - Skit också.
- Hallå! Sadie? - Hallå?
- Jag vet inte vad som hände. - För varje minut som går blir det svårare.
- Allt väster om förkastningen är i fara! - Att skrika på henne gör det inte bättre.
- Förlåt, Deborah. - Okej, jag har det. Starta om bara.
- Tack gode gud. - Hur lång tid tar det?
Några minuter bara.
Herregud! Om datorn går sönder hittar vi aldrig epicentrum.
Drew! Drew!
Herregud...
Herregud!
Drew? Drew!
- Jag tror att han är okej. - Är du okej?
Vi tar upp honom.
Det är lugnt.
Är du okej? Nej, det är du inte. - Christine? Ta honom till rastrummet.
- Ta det lugnt en stund, vi behöver dig. - Akta dig.
Okej...
Toppen, vi förlorade en monitor. Vi måste hitta epicentrum-
-och larma försvaret direkt. Är du säker på att kanonen funkar?
Kommer den att hindra skalven innan de blir till ett megaskalv?
Jag byggde den, den funkar.
Tänker du vara schyst mot försvaret när de kommer?
Så länge de inte är i vägen, så ska jag vara civiliserad.
- Det säger inte mycket. - De tog en livräddningsanordning...
- ...och förvandlade den till ett vapen. - De har aldrig använt den än.
- Inte än. - Deb, jag vet hur du känner...
Gör du? Att skapa något som kan rädda liv och få det förvandlat till ett vapen?
- Vet du hur jag känner? - Det var ett beslut jag tog.
De gav oss mer pengar för att få maskinen att fungera.
Du var korkad nog att tro att de hade goda intentioner.
Ja, och det är ett beslut jag behövt leva med varenda dag.
Jag klandrar dig inte för att ha lämnat mig.
Säg det till Ingrid.
Du tog ditt beslut och jag mitt. Det kommer hon att förstå.
- Om vi överlever. - Deb.
Försvaret är med oss. De vill rädda liv precis som vi. Okej?
Okej.
Försvaret är på väg. Den största delen av Kalifornien evakueras just nu.
- Du är tillbaka på fötter. - Du har sån tur som klarade dig.
- Du hade kunnat bli svårt skadad. - Det krävs mer än så för att stoppa mig.
Kalifornien är mitt hem. Vi måste rädda det.
Ta det lugnt, Drew. Det du gjorde var dumt även om det var heroiskt.
Det var antingen jag eller Kalifornien.
Okej, vi letar upp epicentrum och räddar Kalifornien.
- Lever du fortfarande? - Ja.
Okej... Jag hörde en krasch och trodde att du var död.
Nej...
Jag kom hit för att rädda dig.
Och det är precis vad jag tänker göra.
Beskriv det du ser och berätta vad som finns omkring dig.
Jag är rätt nära en hall. Dörren blockerar, så jag kommer ingenstans.
Okej. Låt mig se hur det ser ut från min sida.
Vi räknade ut epicentrum.
36,82 grader norr och 121,4 grader väst.
Strax utanför Hollister.
Toppen. Vi har troligen räknat ut hur många timmar det är kvar.
- Så hur lång tid är det kvar? - Ungefär sex timmar. Det är ingenting.
Vi måste fortsätta. Ring försvaret och be dem skicka kanonen till Hollister.
- Tror du att den fungerar? - Ja. Min uppfinning tar seismiska vågor...
...skapade av en jordbävning och matchar dess intensitet med en motvåg.
- Newtons tredje lag? - Exakt.
Hur kan den räkna ut motvågens styrka?
Bra fråga.
Skälet till att vi vill till epicentrum är för att analysera vissa faktorer.
Djup, intensitet, marktyp. Sen skickar vi en våg för att neutralisera skalvet.
- Otroligt. - Ja, det är rätt fantastiskt.
Okej, lyssna allihopa. Vi har mindre än 6 timmar på oss. Vi sätter igång.
Vi har fått vår utplaceringsorder, Ji. Nån ska visst rädda folk med den där.
Skämtar ni med mig, översten? Det enda den där kan göra är att förstöra.
Hur ska någon kunna använda den seismiska kanonen till något gott?
Jag känner akademikerna som skapade den och jag kan bekräfta-
-att deras intention var att rädda liv och förebygga jordbävningar, men nej.
Vi såg dess potential. Ett oanvänt vapen med obegränsad styrka.
Skönt att vi aldrig avfyrade det. Det hade kunnat utlösa tredje världskriget.
- Så vart ska vi, sir? - Hollister, Kalifornien.
38,6 grader norr och 21,4 grader väst.
- Då kör vi, sergeant. - Ja, sir.
- Redo? - De vill möta oss i Hollister.
- Bra, och vi? Fixar de en helikopter? - Jag försökte, men alla är upptagna.
Vi får inte tag i någon i tid. Hoppas att du har bensin i bilen.
Visst. Vi har en 90 minuters körning framför oss. Låt oss rädda några liv.
Är inte det där den mest jordbävnings- säkrade byggnaden i Kalifornien?
Ta skydd, allihopa!
Det här är en 6,5:a. Skalven blir allt större.
Är alla okej?
Allt bra? Drew, är du okej? Deborah?
Deborah?
- Vi har bara fyra timmar på oss. - Vad menar du?
Att vi bara har fyra timmar på oss, inte de sex jag räknade ut tidigare.
- Varför har det förändrats? - S-vågorna blir allt ytligare.
De skapar nya linjer mot förkastningen med varje skalv.
- Det måste vara precis vid ytan i så fall. - Det här är något helt nytt.
Jag vill rädda Kalifornien, men vet inte hur mycket mer jag orkar.
Vi måste försöka. Det är miljontals liv. Vi har inget annat val.
Drew, berätta för försvaret om den nya tidlinjen. Okej, då rör vi på oss.
- Sadie! Sadie? Är du här? - Ja, jag är precis här.
Okej. Du har rätt, dörren är helt blockerad.
Jag kommer inte igenom den själv. Jag behöver något.
- Kolla garderoberna. - Vad?
Vi har renoverat. Det kanske finns verktyg kvar i garderoberna.
Ja, jag har ett minne av det på vägen ut. Jag är strax tillbaka.
- Herregud, är du okej? - Ja, det är lugnt.
Oroa dig inte.
- Är du okej? - Bortsett från att staten hamnar i havet?
- Förlåt, jag oroar mig för Ingrid bara. - Jag med. Kan du...
De förbereder en aldrig för den oro man ska känna som förälder.
Jag vet. Hon pratar i alla fall med dig. Hon svarar inte ens när jag ringer.
Det finns tid att förändra det. Det borde bli annorlunda efter det här.
Hon avgör om hon vill träffas igen. Om vi ens överlever det här.
Det verkar som att det är en del aktivitet i Kalifornien.
- Förskalv eller efterskalv? - Förskalv, definitivt förskalv.
Men inte så starka än. Det är 5,0:or, då de är djupare ner än våra 6,5:or-
-men jag tror att det blir värre ju närmare tidlinjen vi kommer.
- Några andra förändringar? - Nej, tidlinjen är densamma...
...om fyra timmar som det ser ut nu.
- Där ser man. - Hoppas att det förblir så.
- Drew, håller du kontakt med armén? - Ja, de landar en kvart före oss.
Bra.
Okej, vi släpper av den. Akademikerna kommer när som helst.
Hollister, Kalifornien 4 timmar till megaskalv
- Vad i helvete var det där? Kände du? - Definitivt, sir.
- Vilken tung jävel. - Ja, det är en seismisk kanon, sir.
- Deb. - Ja?
- Här är det. - Då var det dags.
Men se där. Överste Lockner. Ett nöje att få träffa er igen, sir.
- Nöjet är helt på min sida, doktorn. - Jag är dr Deborah Franklin.
Ni har en omgjord version av min uppfinning under den där pressenningen.
- Trevligt att träffas, dr Franklin. - Ja.
Vi parkerade en bit bort från epicentrum, då vi inte vill förlora helikoptern.
Vi är strax utan för det värsta området. - Ska vi köra fram bilen?
- Visst. - Hjälper ni oss att lasta på den?
Jag kan knappt vänta på att få se den på fältet.
Inte jag heller.
- Håll i er! - Är alla okej?
Ja, det är ingen fara. Alla är okej.
Håll i er!
- Vi är okej. - Stanna där och håll er lugna.
- Det är lugnt. - Okej, håll i er ordentligt.
- Sätt i backen. Ta det lugnt bara. - Uppfattat.
Försiktigt, försiktigt...
- Vi får inget grepp. - Ta in honom därbak, fort!
- Nej, inga dörrar. - Ut genom fönstret.
- Fort! - Kom, Christine. Jag har dig.
- Ut genom fönstret. - Jag har dig.
Här, Christine. Kom hit. Jag har dig.
Drew!
- Vi behöver mer vikt här bak. - Lyssna på mig, grabben.
Vi har 80 kilo extra här framme.
Jag tar mig bak. Jag kryper bakåt! Stanna där ni är!
- Ja, sir. - Nej, inte dörren!
- Tillbaka! - Nej, genom förnstret.
- Kör! - Håll i er, allihopa! Håll i er!
- Du hörde henne, sergeant. - Ja, sir!
Håll i er!
- Drew! - Drew!
- Vi måste rädda honom, snälla. - Ji. Gå ner och kolla honom.
Vi lämnar inte kvar någon.
Var försiktig.
- Är du okej, soldat? - Jag känner mig...
- ...lika dålig som jag ser ut. - Okej, kom nu.
- Nej, absolut inte. - Vi kan inte bara lämna kvar dig.
Det är okej. Jag vill inte sinka er.
- Jag tänker inte ansvara för fler döda. - Du är en riktig hjälte.
Det du gjorde däruppe... Jag trodde inte att du hade det i dig.
Kalifornien är mitt hem. Jag gör vad som helst för att skydda det.
Gå nu.
- Jan... - Christine.
Stanna hos oss, okej? Vad hade Drew sagt?
Vi måste rädda Kalifornien.
Grabben dog som en hjälte. Vi är alla lyckligt lottade om vi får göra det.
Okej, vi drar härifrån.
- Är det rätt koordinater? - Ja, översten. Det är här.
- Då lastar vi av kanonen. - Sir.
Jisses... Det där är inte bra.
Hon är din nu, Deb. Kan du återställa henne igen?
Ja, ge mig fem minuter bara. Jag fixar det.
Vad har idioterna gjort med min baby? Okej, säg tio minuter istället.
Jättekul, översten.
- Är du okej? - Ja. Tack för att du räddade mig.
Självklart, men vi måste härifrån nu.
Innan det här stället begraver oss båda.
- Vi måste härifrån, okej? - Ja.
- Jag har allt. - Vi drar.
- Nu borde det funka. - Jag hoppas det.
- Är det bra här, sir? - Fråga proffessorn. Hon bestämmer nu.
- Ja, det funkar. - Ja, ma'am. Jag hämtar en detonator.
Skalven kommer allt tätare. När har vi full kapacitet?
Okej, vi har fem minuter att värma upp-
-och då måste jag veta när S-vågorna kommer.
- Hur ser det ut? - Vi borde vara redo strax.
Okej, alla måste backa!
- Nej, nej, nej... - Vad?
- Vad hände? - Jag vet inte. Ge mig en sekund bara.
Vi har inte så många kvar.
- När kommer den? - Deb, vi har mindre än 60 sekunder kvar.
Jag fixar det, lita på mig bara.
Säg till så fort den träffar.
- Behöver du hjälp? - Jag fixar det.
- Jag tror dig, men vi behöver det nu. - Okej, håll i de här två knapparna.
Trettio sekunder.
- Är vi klara? - Fortsätt hålla in knapparna.
Femton sekunder.
- Deb? - Klart! Akta er!
Här kommer det!
Vi stoppade precis ett megaskalv. Varför är ni inte glada?
- Vad hände? - Åh, nej...
- Vad står det? - Jag tror inte att vi stoppade det.
- Jag tror att kanonen skadade skalvet. - Den är bara 8 procent laddad.
- Skit också! - Men vi måste ha gjort något.
- Megaskalvet kom inte. - Nej, vi stoppade det här.
Men flyttade det någon annanstans... Vet ni vart?
Troligen en plats med mycket aktivitet där motståndet är litet.
- Om jag fick gissa skulle jag säga... - Los Angeles.
- Toppen. - Ursäkta?
Det är redan förstört och evakuerat. Vad gör ytterligare ett skalv i en tom stad?
Det är inte helt tomt. Min... Vår dotter är där och hjälper folk just nu.
Då borde ni ringa henne. Säg till henne och alla andra att ge sig av nu.
Det är mycket värre än så, översten. Hela... San Andreas-förkastningen...
...är brännhet just nu.
Megaskalvet kommer att starta i LA och slita upp kusten.
- Det bryter upp staten i två bitar. - Vi måste kunna göra nåt.
- Kan vi inte laga kanonen? - Nej, det är inte värt risken.
Om något går fel igen blir det bara värre. Det är inte bra.
Då måste vi fokusera på LA. Det vi ska göra borde göras där.
- Är det en tidsskillnad nu? - Det är fortfarande fyra timmar kvar.
- Tillräckligt för att ta oss in och ut. - Vi tar en helikopter. Ji!
Ta bilen och hämta helikoptern. Jag ser till att alla evakueras österut.
Ursäkta mig.
4 timmar till megaskalv
- Är det din telefon? - Nej, den har varit död.
Men det är inte min telefon.
- Pappa? - Tack, gode gud.
- Säg att du inte är kvar i LA. - Jo, jag är fast i en byggnad...
...och försöker hitta en väg ut. Jag räddar fortfarande liv.
- Du måste därifrån på en gång. - Varför då? Vad händer?
Lyssna på mig, älskling.
LA kommer drabbas av ett megaskalv så katastrofalt-
-att det sänker ner allt bortom San Andreas i havet.
- Hur långt kvar till megaskalvet? - Inte länge.
- Därför ska du ta dig därifrån direkt. - Pappa...
Nej, lyssna på mig. Du tar dig därifrån på en gång.
- Om något skulle hända dig skulle jag... - Okej, jag lovar.
Så fort jag tar mig härifrån åker jag så långt österut jag kan.
- Duktig flicka. Jag älskar dig. - Och jag dig.
- Jag älskar dig också, gullet. - Mamma, är det du?
- Hej. - Hej.
- Kul att höra dig röst. - Hör på, Ingrid.
Din far och jag försöker göra allt för att hindra skalvet...
- ...men du måste ta dig från LA direkt. - Jobbar ni ihop måste det vara allvarligt.
- Ta dig därifrån, baby. - Jag älskar er.
- Detsamma, älskling. - Jag älskar dig, Ingrid.
- Allt okej? - Ja, vi måste härifrån. Nu.
Finns det någon annan väg härifrån? Ett garage, en nödutgång eller nåt?
Ja, hitåt.
Så här ska vi göra. Vi stiger ombord på helikoptern och flyger ner till LA...
- ...och kommer på en plan på vägen. - Vi åker ingenstans utan en plan.
- Vänta lite. - Vad är det?
Det ser ut som magmaprocessen ökat sen vi provade kanonen.
Deborah, förkastningen. Är den fortfarande ytlig?
- Ja, den tycks inte ha förändrats. - Jag tror inte att det funkar.
Allt är värt ett försök nu, Jan.
Tänk om vi gjorde en vulkan av Tar Pits. Förkastningen löper längs La Brea.
Det bästa stället att komma åt lavan i marken. Om vi skapade en vulkan...
Så skulle lavan rinna ner i den grunda sprickan och försegla den.
Exakt.
- Jag älskar det. - Jag är på.
- Okej, men då måste lavan vara tunn. - Varför det?
Tunn lava består av fler gaser som släpps ut och då slipper vi en explosion.
- Något vi inte vill ha. - Nej, det vill vi inte.
Okej, det ser ut som att den här platsen... Ja... lavan är tunn.
- Äntligen lite flyt. - Jag vill inte vara neggig...
...men hur i hela världen ska ni skapa en vulkan från ingenstans?
- Det är den stora frågan. - Kanonen hade varit stark nog...
...att föra upp lavan till ytan, men den sitter fast.
- Hur lång tid tar det att fixa den? - Längre än vad Kalifornien har på sig.
Det är inget alternativ.
- Är inte ni stridsingenjörer? - Jo, det är vi.
Kan man använda en sprängladdning för att få upp lavan?
Tror ni på allvar att vi får tillgång till så mycket sprängmedel?
- Det finns regelverk. Hierarkier. - Hoppas att de har lite överseende...
...med tanke på den katastrofala situationen.
- Tona ner dig, civilist. - Vi är på samma sida, killar.
Tyst, kvinna! Du har velat få bort mig ända sen vi fick din anordning.
- Ursäkta? - Just det. Tror du inte jag sett breven?
Eposten och varenda intervju du gjort? Jag kan nog inte hjälpa dig mycket mer...
- ...så låt mig vara! - Vänta lite.
För min skull? Vem tror du att jag gör det för, Lockner?
- Det är översten för dig. - Okej, jag är fortfarande upprörd...
- ...då de stal min anordning. - Departementet finansierade den.
Och sen stal de den och gjorde om den mot min vilja-
-och hela forskingsvärldens goda omdöme.
Ni gjorde jordskalv till ett vapen.
- Vi försökte vända utvecklingen. - Ni försökte döda tusentals människor...
...och deras blod hade varit på mina händer och det var inte min avsikt.
Men nu kan vi lägga det förflutna bakom oss om du ger oss sprängmedlen-
-för att lösa det här. Lockner, vi kan rädda miljontals människor.
Och...
Och du kan gottgöra för allt du gjort mot mig och det har varit mycket.
Du kostade mig mig mitt jobb...
Mitt äktenskap.
Men inget av det spelar någon roll om du skaffar fram de sprängmedel vi behöver.
- Kan du göra det? - Kan ni skaffa fram det, översten?
Tja, vi behöver en BLU 117-bomb och den väger 90 kilo.
- Hur får vi tag i en sån? - Jag ringer ett samtal.
Okej, så vi sätter bomben på ett lämpligt djup och detonerar den på avstånd.
- Jag tror att det kan fungera. - Kan nån räkna ut det så är det du.
Just det. Så explosionen kan bara ta sig ner 50 meter, men även tunn lava-
-har en hög viskositet vilket resulterar i chockvågor.
Det skulle räcka med det djupet för att få upp lavan i förkastningen.
Det låter bra, tycker jag.
- Okej, jag ringer samtalet. - Tack, översten.
- Helikoptern är redo för kanonen, sir. - Strunta i den, den är för tung.
- Men sir... - Lyssna på mig.
När det här är över hämtar vi den. Just nu är det bara en tung pappersvikt.
Hoppa in.
Jag har alltid velat säga så, kul.
- Rör på er! - Vi drar, Deb.
Ja... Jag behöver en minut.
- Lugn, ma'am. Ni är trygg med mig. - Det har jag hört tidigare.
- Förlåt, det är en vana. - Jag tror att du är nervösare än jag.
Det får vi strax reda på.
- Ji. Det här är nåt du kan göra rätt. - Uppfattat, sir. Inga problem.
Vi behöver en liten lyftkran på fast mark och en vanlig detonator fäst vid bomben-
-och programmerar den för att reagera på djupmätaren.
Det borde vara helt lugnt.
166 Tiltrotor Squadron Sea Elk, kapten Fiske verifierar.
Överste Rex Lockner verifierar. TTRS17D64Z.
Verifiering bekräftad. Linjen är säker. Vad kan jag göra för er, översten?
Jag behöver en BLU117-bomb, riktningsform...
Nedre radie och en medelstor lyftkran.
- Vi verkar ligga bra till tidsmässigt. - Ja.
Tänk om vi fick köra hela vägen dit. Då hade vi aldrig fixat det.
Jag är den sista som borde gilla försvaret nu, men de är fantastiska.
Eller hur? Jag sa ju det. De är inte så dumma.
- Lyckades du ringa din dotter? - Ja, vi...
Vi pratade med Ingrid och jag bad henne att sticka så fort som möjligt.
- Hoppas att hon lyssnade på oss. - Verkligen.
Jag har kollat dr Franklins siffror noga...
...och vi har fyra timmar som mest.
- Det är alldeles för långt att hoppa. - Och vi kan inte gå tillbaka samma väg?
Nej, allt rasade in på vägen upp.
- Jag ska inte ens vara här. - Sadie, lugn.
Du måste vara här med mig-
-och jag behöver din hjälp precis som du behöver min.
Vi ska ta oss ur det här. Okej? Litar du på mig?
Stanna här, så kommer jag tillbaka. Jag har en idé. Då så.
- Vi är för högt upp för en stege. - Vi använder den inte för det.
Vi ska ta oss över.
Hjälper du mig?
Då så. Ett, två, tre.
Efter dig.
- Allt klart? - Ja, vi är klara att dra.
Bra jobbat, översten.
Kan vi skynda oss? Det vore bra om tidsramen inte minskar.
Jag vill inte pressa helikoptern för mycket. Vi hann inte kontrollera den helt-
-och det finns en risk att den skadades vid skalvet.
Vi kommer dit snabbare än alla fordon på marken, det lovar jag.
- Har du familj i Kalifornien, sergeant? - Nej, sir.
- Nära vänner eller folk du värnar om? - Tyvärr inte, sir.
Men hade du det skulle du väl göra allt i din makt för att förhindra det?
- Självklart. - Jag har en dotter i LA.
Och jag kan inte leva utan henne, särkskilt om jag kunnat rädda henne.
Visst, jag fixar det.
Tack, sergeant.
Jag sa ju att vi inte skulle förhasta det!
Håll i något! Det här blir roligt.
- Håll i er ordentligt. - Håll i dig, Christine!
Håll i dig!
Deb, är du okej?
- Deb, är du okej. - Ja, är du?
Christine?
Var är Lockner?
- Lockner! - Ji!
Tack gode gud.
Tror du att det var första gången jag störtade i en helikopter? Nej.
- Jag sa ju att vi inte skulle pressa den! - Jag är ledsen.
- Jag trodde att du klarade av ditt jobb. - Jag har flugit den i flera år.
- Och jag sa att vi inte skulle öka farten. - Jag försöker bara rädda min dotter...
- ...och komma till LA snabbare, okej? - Allt gick bra tills du störde mig.
Nu har vi tur om vi kommer till LA och kan slösa mer tid på att rädda din dotter.
- Vad sa du, ditt jävla... - Nej, vi kan inte börja bråka nu!
Lugn, soldat. Det är en order.
Han försöker bara rädda sin familj. Jag vet precis hur han känner.
- Men, sir... - Inga men. Visst, vi kraschade.
Tror du att det hindrat mig från att avsluta alla mina uppdrag genom åren?
Jag vet att det ser mörkt ut, men det gör det oftast innan det vänder.
Men vi kan inte skapa konflikter. Inte när vi har liv att rädda, förstått?
Från och med nu sköter du seismologin-
-och du låter mig sköta mitt expertområde.
Okej?
- Okej. - Då så. Vi försöker hitta en lastbil.
Vi har ett megaskalv att stoppa.
Jag tror att det är ditåt.
Jag tror inte att vi hittar nån bil. Alla har evakuerats.
Men vi är de enda som kan rädda staten.
Vi kanske...
- Ut med det. - Vi kanske borde tänka på oss själva.
Tänk om tiden rinner ut?
- Jag tror inte mina öron. - Men tänk om vi inte hittar någon bil...
...och fortsätter att drabbas av skalv som sinkar oss.
Får bort tankarna ur huvudet. Vi ska hitta en bil, köra till LA...
...och rädda Ingrid.
Men tänk om vi inte klarar det? Se på oss. Det här är vad vi har kvar.
Vår perfekta plan gick i stöpet. Jag vill inte förlora några fler.
- Christine. - Det är bara... Drew...
- Jag vet att det varit en tuff dag. - Århundradets underdrift.
Kanske, men Drew... Jag kände honom inte så bra, men hade han varit här...
...så hade han fortsatt att kämpa för han älskade labbet och Kalifornien.
Han hade inte låtit något stoppa honom från att rädda Kalifornien.
Han offrade sitt liv, så att vi skulle överleva.
Jag vet att det är läskigt. Vi är alla rädda. Jag har aldrig varit räddare...
...men vi får inte låta rädslan stoppa oss. Vi har ett ansvar.
Inte bara för miljontals invånare i Kalifornien utan även oss själva.
- För Drew. - För Drew.
Hörni! Jag hittade nåt ni kommer att gilla.
- Vad? - Kom så visar jag er!
- Okej, din tur. - Jag klarar det inte!
- Jag har dig. - Okej... Fortsätt bara.
- Sadie, håll i dig. - Jag klarar det inte.
- Sadie, släpp inte. - Jag kan inte.
Vad du än gör, så får du inte släppa. Du klarar det.
Du är nästan där.
Fortsätt att titta på mig. Håll i dig.
Du klarar det, Sadie.
- Se, jag sa ju att du skulle klara det. - Nu sticker vi härifrån.
- Inga nycklar. - Jag kanske kan hjälpa till.
Varsågod.
- Det här blir intressant. - Verkligen.
- Nåväl. - Vem har vi här?
Vad? Jag växte upp i södra Chicago.
Det ser ut som en krigszon därute.
Deb, hur mycket tid har vi kvar?
57 minuter.
- Vi måste skynda oss! - När kommer helikoptern?
De borde vara här om fem, tio minuter.
Är det fortfarande förskalv eller är det försent?
- Vi kollar Tar Pits. - Deb, några förändringar?
Nej, men skalven blir allt större. Hoppas att helikoptern är okej.
La Brea Tar Pits 55 minuter till megaskalv
- Vår enda chans. Hur djupt är det? - Ungefär 7 meter.
Men sprickan går mycket djupare.
Sir, hur mycket tid behöver vi?
Vi behöver minst en och en halv kilometers marginal.
Inte på grund av explosionen...
...utan för att alla byggnader rasar.
Framåt! Framåt!
Stanna! Stanna!
Stanna!
- Hjälp mig, sergeant. - Alla lämnar området. Helikopter ner!
- Du tror väl inte att Ingrid... - Hon har tagit sig långt bort.
Jag hoppas i alla fall det.
Vi måste flytta sprängmedlen. Allt vi behövde fanns på vraket.
Under alla mina år av studier, forskning och upptäckter...
...har jag alltid kommit till en slutsats.
- Vad, Werner? - Vi kör på... tillsammans.
- Vad behöver vi för att klara det? - Djupt ner i sänkan. Kom till kanten här.
- Kom igen! - Tryck på!
- Så var är vi exakt? - Ibland lägger vi reparationen på andra.
- Mindre bilar och flygplan, inget stort. - Jag vet inte vad du pratar om.
- Tänker du flyga en av dem? - Ja. Typ.
- Vad menar du med "typ"? - Jag var två prov från att klara certet.
Antingen det här eller så försöker vi ta landvägen.
Kom nu.
Då så... Sätt på dig de här.
Allt ser bra ut.
- Okej, redo? - Ja.
Okej, något måste ha lossnat i skalvet. Jag kollar det.
Tryck!
Styrkan har ökat. Vi har bara 20 minuter kvar.
Tryck! Ända till kanten.
Okej, ända till kanten! Skynda er!
Okej, stanna.
Okej, vi har 20 minuter på oss.
- Är vi redo? - Nästan.
Okej. Redo, sir.
- Vi är precis i tid. - Tack, gode gud.
- Det står bara några miljoner liv på spel. - Ingen press.
- Det här är galet, men överlever vi...
...kan väl du, jag och Ingrid gå ut och äta eller nåt?
- Jag tror att hon skulle gilla det. - Hörni?
Är det vad jag...
Lockner. Vad händer om bomben hamnar i lavan?
En snabb och smärtfri död kan jag garantera dig.
Okej, vi måste tillbaka upp nu.
Vet du vad problemet är?
Fixat.
Då så. Har du flugit helikopter förut?
Nej, men jag gillar berg och dalbanor.
Det här är ingenting liknande.
- Jag sa ju det. Är du okej? - Ja, små segrar.
Okej, Sadie. Du är min navigation. Ser du på kompasset hur vi rör oss?
- Söder. - Söder, okej.
I så fall måste öst vara...
- Förlåt. - Ja...
- Vi är i alla fall inte kvar på marken. - Nej...
Vad?
- Hoppa upp. - Nej, för om jag faller...
Det är lugnt, jag har dig. Jag trycker upp dig.
Det är okej, jag har dig. Ställ dig rakt. Sträck ut benet.
Okej... Christine, din tur. Kom.
Ställ dig. Kör. Sträck ut benet!
- Okej, Locker, din tur. - Vi drar härifrån.
Redo? Två, tre, kör!
- Gå upp. - Vad håller du på med?
- Bara en av oss kan tryckas upp. - Min dotter kan vara kvar i LA.
- Jag borde vara den som räddar henne. - Din dotter behöver dig. Jag stannar.
- Lyssna... - Jag tänker inte diskutera det.
Jag trycker upp dig, -
-kastar upp detonatorn och sen kan du dra upp mig, okej?
Okej...
Okej, redo?
- Ett, två, tre... - Kom igen.
Okej, Ji. Kasta hit detonatorn.
Vad ska vi göra nu?
Vi väntar och ser om bomben faller ner i lavan och löser det.
- Vi kan inte chansa. - Vad tusan håller du på med, Jan?
Vad jag måste göra.
Den måste explodera i rätt ögonblick, annars är det lönlöst.
- Men Ingrid då? - Du får träffa henne själv.
Deb, lyssna.
Jag har uppfostrat henne själv de senaste åren. Nu får du en andra chans.
Nu förstår jag varför vår dotter... gick med i armén.
Ja.
Hon har fått det från dig.
Christine.
Jag vill att du tar över min tjänst på labbet. Jag tror på dig.
Jag vet att du är redo.
Överste Lockner.
Vilken jäkla dag. Det är tack vare er vi är här just nu.
Jag uppskattar det, sir. Du är en helsikes marinkårssoldat.
- Tack för er tjänst. - Tack.
- Okej, hur mycket tid har vi på oss? - 60 sekunder.
- Då är det bäst att ni börjar röra på er. - Dr Werner?
Sir?
- Du är en bra man. - Tack, översten.
- Vänta! - Deb.
Jag älskar dig.
- Ingrid! - Pappa! Skynda dig upp!
Ingrid!
Kom hit.
- Älskling, hur visste du att det var vi? - Vi tog oss österut precis som du sa.
När vi flög över här såg jag massa helikoptrar och ville kolla upp det.
- Hade inte kunnat ha mer tur. - Det menar du inte.
Titta.
Det ser faktiskt ut att funka.
Översättning: Jon Underdahl Ordiovision